Şi noi facem asta, ştii.
- Ce anume? - Tăcerea, ca armă.
Îi face pe oameni să se agite. Îi face să vorbească.
Eu sunt plătit ori de vorbeşti ori nu, Teresa.
BIC te plăteşte de cinci săptămâni, doctore.
Asta ar trebui să fie o rutină.
Rutină, dacă ar trebui să mă vezi după împuşcături? Sigur.
Nu e rutină dacă trebuie să semnez că eşti liberă.
Nici măcar n-am tras eu asupra lui Tanner. Jane a tras.
Ai semnat pentru el după doar o şedinţă.
Era sănătos mintal.
Acum aş vrea să-ţi văd licenţa de profesare.
Am şase cazuri începute. Şi mai depun mărturie la încă două.
Nu am timp...
Nu e ca şi cum nu am avea despre ce să discutăm.
Mama ta a murit când aveai 12 ani, ai 3 fraţi mai mici,
tatăl alcoolic şi abuziv, mort şi el.
Nu scrie "abuziv."
Dar era, nu-i aşa?
Cafeaua asta are un gust ciudat, serios.
Am terminat?
Nu. Să vorbim...
despre ce vrei tu să vorbeşti. Ce faci ca să te distrezi?
Să mă distrez?
Chestia aceea când nu lucrezi...
Eu... Dar ce legătură are cu...
Lisbon.
Da, vin imediat.
Te cheamă datoria. Am înţeles.
Dre. Carmen?
De ce nu vreţi să-mi semnaţi că sunt liberă?
Fiindcă e ceva ce trebuie să-mi spui mai întâi.
Ne vedem săptămâna viitoare.
- Cum de avem cazul ăsta? - Centrala a primit un apel anonim...
care spunea că e un cadavru. E la două străzi de noi. Am ajuns.
- Doar că este o problemă. - N-avem cadavru?
N-avem cadavru.
Nu tomberoane. Te rog, nu în tomberoane.
Uitaţi-vă după cadavru, vedeţi dacă găsiţi ceva.
Ziua întâlnirii cu psihologul?
- Nu. - Ba da.
Ai linia aceea între sprâncene. Te enervează.
Şi în plus, miroşi puţin a fum din trabucul lui.
- Sunt enervată că mi-am uitat celularul. - Da, sigur...
- Cho, ai găsit ceva? - Nimic.
Ştiai că dacă aduni şi cântăreşti
fiecare fiinţă vie de pe Pământ,
un sfert din acea biomasă sunt numai furnici?
- Sunt o mulţime de furnici. - Chiar sunt.
Cho, ai găsit ceva?
Nicio urmă de cadavru.
În regulă, căutaţi în tomberoane.
Să plecăm de aici.
Eu am făcut-o ultima dată.
Fir-ar, tocmai mi-am luat acest costum.
În regulă, piatră, hârtie, foarfecă.
La trei, gata? Unu, doi, trei...
Da!
Cam uscată toamna asta. Fără ploaie.
Ca iasca.
De aceea acele furnici caută umiditate
oriunde ar putea s-o găsească.
Atunci de ce nu sunt toate furnicile în tomberoanele umede şi puturoase?
Exact. Fiindcă au găsit-o în altă parte
unde există puţin mai multă...
Rigsby? Mă ajuţi puţin?
Te rog.
A încasat trei în piept, de foarte aproape.
Formează un triunghi perfect.
Fără cartuşe... Se pare că asasinul...
le-a luat cu el. Treabă de profesionist.
Nu-i găsesc actele.
Cheamă criminaliştii. Să-i ia amprentele.
- Cine e? - E William Mcteer, din San Francisco,
violator de copii, a făcut şase ani la Pelican Bay.
- Şi cum ştii asta? - Eu sunt cea care l-a trimis acolo.
Suntem lângă gogoşăria lui Marie.
Vrea cineva o gogoaşă "gheară de urs", după aceea?
Nu pot spune că mi-e foame.
= The Mentalist = Sezonul 2, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: dflo Corectura: Felixuca
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Jane, avem un caz. Crezi că am timp de jocuri?
Viaţa e un joc. Ai timp destul pentru asta.
O să-ţi citesc gândurile.
Vreau să inspiri adânc...
şi să expiri.
Vrei să te concentrezi?
Spune-mi câţi preşedinţi ai secolului 20 ştii... Acum.
Coolidge, Wilson, Roosevelt...
Eisenhower, Truman, Kennedy, Nixon, L.B.J.
Bine.
Inspiră din nou...
şi expiră.
Concentrează-te... sub care cană este.
Îţi ascult gândurile.
Nu striga. Te aud.
Deschide ochii.
Păi, aveai 25% şanse.
Am putea să stăm toată ziua şi aş ghici de fiecare dată.
Dă-o încoace. Cum ai făcut-o?
Tu mi-ai spus, Lisbon.
Minţile noastre sunt sincronizate.
De fapt, chiar acum... chiar acum simt ceva...
Simt aici... E... e o poreclă.
"Sfânta... Teresa."
Cum de nu mi-ai spus niciodată de unde îl ştii pe agentul Bosco?
Uite, altul. Lisbon a fost un star rock, pentru o vreme.
Ce are părul ei?
- Ce are părul meu? - Nimic.
Cazul Mcteer ţi-a lansat cariera şi n-ai spus nimic.
Eşti ca o super-eroină cu o identitate secretă.
Vrei să ştii care a fost treaba?
Bine. Mcteer a atacat în zona golfului timp de 18 luni.
A atacat şapte fete, între 6 şi 9 ani.
Eu am fost inspectorul poliţiei din San Francisco care l-a prins.
Am inspectat... l-am prins pe Mcteer. Acum, tu ce ştii?
B.F.S. a găsit arma ucigaşului la o stradă distanţă într-un coş de gunoi.
Acum îi verifică amprentele.
"Acţiunile inspectorului Lisbon au fost lăudate ca fiind eroice"
"de către oficialii oraşului şi de către colegii ei din poliţie,"
"a spus supraveghetorul ei, locotenentul Samuel Bosco"?
"Inspector Lisbon a făcut o treabă exemplară"
"urmărind şi arestând acest animal."
E destul de bine. Ar trebui să faceţi o scenetă împreună.
- Poţi s-o imiţi pe Barbra Streisand? - Nu mă provoca.
Am auzit de Mcteer.
Ciudat, nu? Adică, iată-ne din nou, după câţi ani?
Prea mulţi. Ai vorbit cu Dreyer?
Eu pe el mizez.
Dreyer Whelan... Tatăl ultimei victime,
Katy... de 7 ani, a promis că-l omoară pe Mcteer când iese din închisoare.
L-am chemat. Vine încoace. În regulă.
Văd că te ocupi de toate. Anunţă-mă dacă ai nevoie de ajutor...
- De dragul vremurilor trecute. - De dragul vremurilor trecute.
Iată adresa lui Mcteer. Ofiţerul supraveghetor a spus că stătea...
- la iubita lui. Du-te să vorbeşti cu ea. - Are o iubită?
- Cred că o să merg cu ea. - Bună idee. Rigsby, verifică-i
pe vechii prieteni ai lui Mcteer din lumea pedofililor,
mai ales pe cei care s-ar fi putut muta
- din San Francisco în Sacramento. - Sigur, şefa.
Cho cu mine avem o întâlnire cu ajutorul procurorului general.
Nu şi dacă mă arunc în faţa maşinii.
Dnă Derask, care era natura relaţiei dvs
- cu William Mcteer? - Era logodnicul meu.
Logodnic?
Aveţi ceva împotrivă?
Nu înţelege cum o femeie poate să se îndrăgostească de un pedofil condamnat...
Nu-i chiar cel mai bun model de soţ.
Bill a fost un om bun, aducea de toate în casă.
Şi m-a tratat ca pe o regină.
Şi acele acuzaţii în San Francisco
au fost oricum false.
Poliţista aceea ticăloasă avea o chestie pentru el...
O "răzbunare", îi spunea Bill.
Trebuie să înveţi să cureţi acel sifon, Tanya...
Acolo era...
- Salut. - Salut...
E poliţia... E vorba despre Bill.
Fratele meu a venit să-mi repare scurgerea.
- David. - Patrick.
- Salut. - Ea e Grace.
David, îl cunoşti pe William Mcteer?
L-am întâlnit de câteva ori.
O trata bine pe Tanya, aşa că, ştiţi voi...
Oricum, trebuie să-l pun la loc şi e gata, T.
Mi-a părut bine de cunoştinţă.
Şi nouă.
Ştii pe cineva care i-ar vrea răul lui William?
Păi... Probabil că nu e nimic,
dar s-a certat cu şeful lui săptămâna trecută...
A venit acasă prost dispus, spunând că tipul voia să-l înfunde.
- Cine e şeful lui? - Un nimeni. Nu ştiu.
XXXYZ S.R.L. e numele localului, aşa cred.
E pe strada Winley, lângă autostradă.
Bună, mamă.
Bună, Emily, dragă. Cum a fost la şcoală?
Ştiu tabla înmulţirii cu şase.
- Vrei să ţi-o spun? - Poate un pic mai târziu, bine?
Bill nu era cine credeţi voi.
Bună, Emily. Eu sunt Patrick.
- Ce mai faci? - Bine.
Frumoasă zi.
Înmulţirea cu şase, zici?
De ce nu te duci în bucătărie
să-l ajuţi pe unchiul tău, David?
E în regulă, drăguţă.
Pa pa.
Nu cred că Mcteer a atins-o pe Emily.
Vezi? Ţi-am spus.
Fiindcă o pregătea.
Nu ştii despre ce vorbeşti.
L-ai întâlnit pe Bill la magazin, nu-i aşa?
Lângă sala de jocuri... sau la cinema.
Emily era cu tine.
Pe atunci lucra acolo.
Da. Un adevărat domn... Nu era ca ceilalţi tipi.
El... nu te-a constrâns să faceţi sex.
N-a fost dragoste la prima vedere, dar el era...
atât de bun cu Emily. O asculta.
Nimeni nu te ascultă aşa, când creşti.
Bill voia să fie tată.
Fata mea nu merită un tată?
În ultima vreme, te-ar fi întrebat dacă o poate duce pe Emily...
într-o excursie peste noapte... poate cu cortul,
o mică legătură tată-fiică.
Te bătea la cap să spui da, dar nu mult...
dar destul să înceapă să te sâcâie...
O micuţă sâcâială...
Că ceea ce simţeai în sufletul tău era adevărat.
William Mcteer...
era prea frumos să fie adevărat.
Meriţi un om bun, Tanya.
Dacă tu nu crezi asta,
atunci te prefaci... De dragul lui Emily.
Am terminat? Aş putea... Trebuie să mănânc. Mi-e foame.
Da.
În regulă.
Amândoi sunteţi martorii cheie ai acuzării
în câteva cazuri, în această lună.
Agent Lisbon, te ocupi de Howard şi Eng.
Agent Cho, te ocupi de Ringman, Daly şi Freed.
Freed? Freed m-a muşcat.
Şi asigură-te că spui asta la proces.
Teresa, îţi aminteşti de Howard?
El şi sindicatul lui au furat 100 de milioane de dolari
din conturile online a mii de oameni.
Şi apoi a ascuns banii şi şi-a ucis partenerul?
- Îmi amintesc de el. Tipul e înfiorător. - O să facă închisoare...
mulţumită agentului Lisbon şi expertizei ei calme şi raţionale.
Asta sunt eu... Raţională şi calmă.
Mă bucur că nu e cazul lui Jane.
Trebuie să-i spui, Teresa, că nu poate
să ameninţe oamenii cu bombe ca să obţină o mărturisire.
- Fără măşti, fără costume de monştri... - Avem o problemă.
B.F.S. a găsit o amprentă pe arma care l-a ucis pe Mcteer.
- Şi asta e o problemă? - Da.
Şefa, amprenta e a ta.
Amprenta ta e pe încărcătorul
din arma crimei. Spune-mi de ce n-ar trebui
să vomit în baie acum?
E o eroare de la laborator. Trebuie să fie.
Sunt suprasolicitaţi şi subfinanţaţi.
Asta s-a întâmplat anul trecut cu poliţia din Los Angeles.
Spune-le să refacă testele.
Haide! Doar nu crezi că eu am făcut asta.
Ce cred e că sunt băgat până în gât în mizeriile politice.
Tu şi echipa ta nu mai lucraţi la cazul Mcteer, în mod clar.
Am înţeles. Îl predăm F.B.I.-ului?
Nu.
Salut, Lisbon. Ce zici de asta?
Bosco.
Ştie tot atâtea despre cazul Mcteer cât ştii tu.
Ar avea sens.
Şi da, a trebuit să trag nişte sfori.
Mulţumesc. Eu... bănuiesc.
Nu, nu... nu mă înţelege greşit.
Dacă eşti vinovată, vreau să te închid.
Doar că nu vreau ca federalii să cotrobăie prin birourile mele,
- punând întrebări irelevante. - Bine.
Deci înţelegi că trebuie să-ţi pun nişte întrebări?
- Nu e nimic personal. - Sigur. Spune.
Salut la toată lumea.
Păi, pariez că îţi doreai să ai mănuşi?
- Deci ai ceva informaţii? - Nu. Doar îmi bag nasul.
- E în regulă. Poate sta dacă vrea. - O să stau.
Unde ai fost marţi seara?
Eram acasă, mă uitam la televizor.
Nu m-a văzut nimeni.
- Ce ai văzut? - Un reality-show.
Care anume?
O emisiune culinară cu un bărbat.
Da. Aceea.
- Omul nervos. - Da. Ştiu emisiunea. E bună.
Emisiunea culinară. Marţi seara.
Da. Omul nervos.
Deci pot să-ţi fac programare la testul poligraf.
Nu.
Nu l-am ucis pe Mcteer.
Nimeni n-a spus că l-ai ucis, deocamdată.
Deocamdată?
Succes în rezolvarea cazului.
Luaţi prânzul?
O discuţie... Despre situaţia lui Lisbon.
Bine, Cho, tu spui că lucrezi din greu la cazul Mcteer,
dă-i încolo pe Bosco şi pe Minelli, tu nu eşti de acord...
- şi tu nu eşti sigură. - Spun doar că poate ar trebui...
să-l lăsăm pe Bosco să-şi facă treaba, să nu-i stăm în cale. E un bun poliţist.
E cineva care lucrează la acest caz atât de mult ca noi?
Nu cred.
Păi presupuneţi că Lisbon nu l-a ucis.
Dar dacă l-a ucis? Ce ai face atunci?
Tu ce ai face atunci?
Eu? Aş trece cu vederea. Dar eu nu sunt legea.
Da, am trece cu vederea.
- Da. - Nu sunt de acord.
Mcteer ataca copiii mici.
Poate merita să moară. Dacă Lisbon a avut curajul
să-l omoare, atunci are curajul să plătească pentru asta.
- O să vorbesc cu şeful lui Mcteer. - Vin cu tine.
Bine, bine. Uite, Lisbon oricum n-a făcut-o.
Adică, nu-i aşa? Nu e capabilă de aşa ceva.
Nu sunt sigur.
De ce nu putem discuta înăuntru? Sunt ocupată.
Am crezut că vrei să fii afară să poţi...
- să-ţi exprimi furia fără reţineri. - De ce?
Ştiu că ai minţit în legătură cu alibiul.
N-am minţit.
Nu ştiu ce ai făcut marţi seara...
- dar nu te-ai uitat la TV. - N-am minţit. A gătit rizoto.
Asta e insultător. Continui să mă minţi?
Nu-mi amintesc.
Nu-mi pot aminti ce am făcut marţi seara. E ciudat.
Mulţumesc. Şi e în regulă. Amintirile sunt acolo.
Le putem recupera. Dacă te pun într-o uşoară transă...
Vezi să nu se întâmple asta. Nu mai încerca să mă hipnotizezi.
Dacă s-a întâmplat ceva traumatizant
şi îţi blochezi memoria?
Nu l-am ucis pe Mcteer.
Lasă-mă să te hipnotizez ca să fim siguri.
Nu.
De ce nu?
Fiindcă nu vreau să intri în mintea mea.
Deci se pare că n-ai terminat cu cazul Mcteer.
- Amuzant. - Nu e alegerea mea.
Va vorbi numai cu tine.
Cine?
- Agent Lisbon. - Bună, Dreyer.
Mulţumesc că ai venit să ne ajuţi, dle Whelan.
Deci voi doi încă lucraţi împreună?
Încă sunteţi o echipă?
Amândoi ne ocupăm de acest interviu
la cererea ta, Dreyer. Avem doar
câteva întrebări pentru tine.
Doar una, de fapt. Tu l-ai ucis pe William Mcteer?
Nu l-am ucis.
Mă bucur să aud asta. Ce mai face Katy?
E bine.
O duce bine.
Se vindecă mai repede decât mine, conform terapeutului nostru.
Unde ai fost marţi seara?
Acasă, singur.
Katy a rămas peste noapte la o prietenă.
Şi la ce oră...
- L-ai lăsat să-i facă rău. - Poftim?
Am citit recent dosarul incidentului.
Dosarul intern al poliţiei din San Francisco? Cum ai pus mâna pe el?
Puteai să-l ataci pe Mcteer în vinerea precedentă...
- Cu o săptămână mai devreme. - Nu era aşa. N-aveam cum.
- N-aveam nimic despre el ca să-l acuz. - Şi între timp, a atacat-o pe Katy.
- Şi puteai s-o salvezi. - Dacă îl arestam pentru o bănuială,
- ar fi fost achitat. Ar fi scăpat. - Dar Katy n-ar fi fost violată.
Şi asta e din vina ta.
- Dle Whelan. - Ce-i?
Ai jurat că o să-ţi cheltuieşti toată averea
ca să-l omori pe William Mcteer.
- De ce n-ai făcut-o? - N-am putut.
Dacă eram prins?
Nu puteam s-o las pe Katy singură.
Părerea mea? Poate că n-ai avut curajul.
Du-te naibii. Amândoi.
Nu-l băga în seamă. E furios.
Furia te face să-ţi pierzi minţile.
Da, te face.
Vreau să fac testul poligraf.
Cât timp a lucrat Mcteer pentru tine?
- Câteva luni. - Cazierul lui nu te-a deranjat?
Nu, ciudaţii lucrează mai mult, ştii?
Sunt recunoscători pentru angajare.
Dar nu şi Mcteer.
De aceea v-aţi certat?
Noi doi? Nu. Nu ne-am certat.
S-a certat cu ticălosul lui amic, Dog.
S-au certat chiar aici, în mijlocul localului...
A distrus totul, aşa că l-am concediat.
Adică, asta e regula de bază a managementului, ştii... fără bătaie,
- aşa că l-am dat afară. - S-a răzbunat pe tine pentru asta?
Nu. Ştia că n-are şanse. Ştia că am relaţii.
Ai relaţii, chiar aşa? Cu cine?
Cu lumea?
Şi despre ce era vorba? În cearta lui Mcteer cu Dog?
Nu ştiu. Puteau fi un milion de motive, ştii?
Dog era o unealtă idioată. E tâmpit în zece feluri diferite.
"Dog" are şi un nume real?
Toată lumea are. Nu ştiu care era al lui.
Acelea sunt la ofertă... Cumperi una, primeşti încă una gratis.
Nu, mulţumesc.
Statul contra Milton R. Howard,
cazul numărul 97203254, veniţi.
Agent Lisbon, trebuie să vorbim.
Ce zici să-mi faci o mărturisire, Howard?
Agent, n-am făcut acele lucruri pe care ei spun că le-am făcut.
- Bine? Trebuie să auzi şi varianta mea. - Ne vedem înăuntru.
- Agent Lisbon. - Virgil, vorbeşte cu ea după. Noi urmăm.
- Agent Lisbon nu va veni cu tine. - E vorba de echipa mea? E cineva rănit?
Nu. Ai picat testul poligraf, agent Lisbon.
"Indicii semnificative de înşelăciune", au spus.
Eşti eliberată din funcţie. Prezintă-te la administraţie pentru înregistrare.
- Şefu'. - Nu.
Semnătura în subsolul paginii, arma şi insigna în tavă.
Iată-ţi chitanţa.
O zi bună.
Teresa Lisbon e în biroul meu, ca să vorbim. Cred că eşti disperată.
Am picat testul poligraf. Nu ştiu ce o să mă fac.
Păi, să citeşti testul poligraf e mai mult artă decât ştiinţă.
Cere să-l refaci. Pot să te învăţ să te relaxezi.
Tatăl meu obişnuia să aibe pierderi de memorie când bea.
Odată, l-a bătut pe fratele meu de aproape l-a omorât
şi nu şi-a amintit nimic.
Tot drumul spre spital, nu-i venea să creadă
că el a făcut-o.
Tu bei?
De aceea vorbeşti despre pierderi de memorie?
Ce vreau să ştiu e... e posibil
să-l fi ucis pe Mcteer şi să nu-mi amintesc?
Nu-ţi aminteşti noaptea crimei?
Nu intra în panică. Pot fi o mulţime de motive...
- Stresul sau... - Poliţiştii pod deveni ucigaşi, doctore.
- Se poate întâmpla. - E ridicol.
Nici măcar nu ştiai că Mcteer era în Sacramento.
Ofiţerul lui supraveghetor m-a sunat luna trecută...
O informare de curtoazie.
Păi...
Poate fi pierderea memoriei rezultatul unei traume? Sigur.
Mintea ta îţi blochează lucrul acela îngrozitor pe care l-ai făcut
sau chiar ce a făcut altcineva.
Cei care molestează copiii nu se fac bine.
Ucigaşul a salvat viaţa unui copil, oricine ar fi el.
Cum îmi deblochez memoria?
Poate că-şi va reveni singură. Ai răbdare.
Nu am timp. Tu... eşti inutil...
- Tu şi vorbăria ta. - Îmi pare rău.
Până nu îţi aminteşti, nu ştiu cum să te ajut.
Jane.
Bună, Lisbon.
Bănuiesc că acum vrei să te hipnotizez.
Da.
Nu-i nimic în dosarul de eliberare al lui Mcteer despre "Dog".
Nu se cunosc nici complicii.
Văduva neagră.
- Moartă. - Ce naiba crezi că faci?
Omor un păianjen. Tu ce faci?
Te amesteci în cazul meu. Vorbeşti cu martorii.
Te înşeli.
- O să mă minţi şi pe mine acum? - Care e problema?
Renunţă la cazul Mcteer sau vei ajunge la pază...
la Capitoliu, salutând turiştii.
Chiar aşa?
Da, chiar aşa.
- Frumoasă revenire. - L-ai pus la punct?
Ştie scorul.
Pot? Mulţumesc.
Tipul de la Pelican Bay a spus adevărul.
Mcteer a avut un coleg de celulă timp de doi ani...
poreclit "Dog."
Noi îl ştim pe tipul ăsta.
E fratele iubitei lui Mcteer... David Charles.
E cam mizerie.
Ba deloc.
E drăguţ.
Îmi plac pozele astea.
Astea sunt, majoritatea, de la ultimii chiriaşi.
Unde... Unde o să facem asta?
Interesant.
Hai s-o facem. Să-i dăm drumul.
Nu.
Nu?
Nu, n-o să te hipnotizez aici, Lisbon.
- Eşti... eşti prea stresată. - Îţi baţi joc de mine?
Nu, e în regulă. E în regulă.
Trebuie să te fac să scapi de stres,
poate să te pun să numeri invers de la 100, 99, 98...
Ne învârtim...
94, 93... Ascultă-mă, Lisbon.
Tot stresul trebuie să dispară.
Trebuie să te simţi calmă şi relaxată şi în siguranţă.
E aproape imposibil. Nu te hipnotizez, Lisbon.
N-o să se întâmple, aşa că relaxează-te.
N-o să intri într-o stare de transă adâncă şi relaxantă.
Dormi.
În regulă. Bine.
În regulă.
Deci, cobori scările...
relaxându-te cu fiecare treaptă...
şi acum ai ajuns jos...
Ultima treaptă.
Supremul loc liniştit.
Cum te simţi?
Bine.
Vei rămâne în această stare de transă relaxantă
în timp ce ne gândim la ziua de marţi seara.
Dar înainte...
Uneori dansezi pe muzica celor de la Spice Girls, nu-i aşa?
Da.
Mă gândeam eu.
Acum, marţi.
Poţi să vezi întreaga zi ca şi cum ar fi un film.
Fiecare detaliu e în prim plan.
Poţi vedea în detaliu orice moment doreşti.
Poţi derula înainte sau înapoi.
Deţii controlul total, bine?
În regulă.
Bine.
Ce vezi?
Termin formularul nr. 41 la cazul Milbank.
Mi-e...
foame, fiindcă am sărit peste prânz.
Noul tip de la corespondenţă e super.
Oare?
Da.
Să derulăm înainte un pic.
Mai târziu în acea zi...
Eşti pe cale să pleci de la BIC.
Van Pelt lucrează peste program. E conştiincioasă.
Ar putea ajunge departe, dacă reuşeşte să nu se culce cu Rigsby.
Unde mergi acum?
Eu...
- A... - Acasă?
Oare?
Unde... unde... unde mergi, Lisbon?
Sunt în maşină.
Mai are puţin combustibil.
E în regulă. Eşti în transă.
Totul e bine.
Nu pot...
Ce vezi?
Unde mergi?
Eu... eu nu... E alb.
- Văd doar un ecran alb. - E în regulă.
E în regulă.
Eu nu...
Nu ştiu unde am mers. Nu-mi amintesc.
Nu ştiu unde am mers.
E în regulă. E în regulă.
Nu-mi amintesc.
E puţin ciudat.
Am crezut că eşti cel mai bun.
Îmi vreau banii înapoi.
Da.
De ce nu-mi pot aminti?
E interesant, nu-i aşa?
Da.
Da, e interesant.
Păi, ştii, mulţumesc că ai încercat.
Probabil trebuie să mergi undeva, nu-i aşa?
Păi, n-o să renunţ aşa uşor.
Pot să mă bazez pe tine că nu spui nimănui, nu-i aşa?
- Din echipă? - Lisbon, haide.
Jane, vreau doar să pleci, bine?
- În regulă. - Poţi, te rog, să pleci?
Va fi... va fi bine. Totul va fi bine, în regulă?
Promit.
- În regulă.? - Da.
Tanya? Am primit SMS-ul tău.
Scria "112". Ce se întâmplă?
Ajutor, poliţia!
Relaxează-te, amice.
Da, e în regulă. Eşti bine?
Da.
Te-ai luptat cu Mcteer în parcare.
- Te-a bătut măr. - Cred că a fost umilitor.
Aşa că l-ai ademenit pe alee şi l-ai ucis.
Nu, nu l-am ucis. N-am făcut-o eu!
Ba l-ai ucis, David. L-ai ucis,
dar suspecta e prietena noastră.
Uite, Dog, închisoarea e mult mai bună decât ce o să primeşti...
- dacă ne mai minţi. - Uite, prietena ta, poliţista...
Ea m-a plătit să-l aduc pe Mcteer pe alee.
Nu m-am gândit că o să-l împuşte, îţi jur.
- Nu mai luam banii, dacă ştiam. - Agent Lisbon...
- Ea te-a plătit? - Da, adică, cine altcineva, nu-i aşa?
- Am auzit că aţi arestat-o pentru asta. - Dar bănuieşti? De fapt n-ai văzut-o.
Păi, n-am văzut pe nimeni. Totul a fost prin SMS.
Târgul era să-l îmbăt pe Bill. Ne-am dus pe alee
să ne uşurăm şi apoi eu am plecat.
Am auzit împuşcăturile. Am fugit ca din puşcă, omule.
Şi a doua zi, am găsit zece mii în contul meu.
Zece mii?
- Zece mii, Sam. - Am auzit.
Zece mii, doar ca să ademeneşti victima şi nici măcar să o omori.
- E cineva cu resurse, cu relaţii. - Cineva care nu e Lisbon.
Serios, de unde să găsească zece mii?
Fără supărare, şefu'.
I-am spus lui Van Pelt să urmărească SMS-urile.
Cho cu mine vom vorbi cu cei de la bancă.
Lisbon, să-ţi intre bine în cap.
Eşti eliberată din funcţie. Nici măcar n-ar trebui să fii
în clădire şi voi doi, clovnilor, aţi depăşit limita.
Lasă-mă să rezolv eu asta. Vino aici.
Lisbon, uită-te la mine. Uită-te la mine.
O rezolv eu. Vrei, te rog, să ai încredere în mine?
Îmi pare rău. Nu înţelegi.
Mai târziu, vei înţelege.
Ce, eşti... eşti cumva sub medicaţie sau ceva?
Bine, sunt bine!
La ce naiba se uită toată lumea? Sunt bine!
Doar stai naibii departe de mine! Am terminat cu prostia asta!
Am terminat! M-am săturat de prostia asta!
Ce-a fost asta... Lisbon?
- O ia razna. - Haide. Doar e Lisbon.
- E puţin stresată. - Ce se întâmplă?
Îmi pare rău.
- De ce mi se întâmplă asta? - E în regulă.
- Să... să mergem acasă. - O duc eu.
Nu. Lasă-mă în pace.
Cele zece mii plătite lui David Charles
au venit de la o firmă fantomă din Insulele Cayman.
Păi, asta e bine.
A doua zi, după ce l-au plătit pe David,
firma a plătit un milion de dolari altcuiva.
Pariez că aceia erau pentru criminal.
Putem urmări tranzacţia?
- Încerc, dar... - Se va pierde...
într-un cont gol care a fost închis ieri.
Bine. Lucrăm la caz. Vrem doar să...
Las-o baltă. Cu se simte Lisbon?
E bine.
E bine. Păi, ce a spus, mai exact?
De fapt n-am vorbit cu ea.
Nu... nu m-a lăsat să intru.
Îţi faci griji pentru ea.
Crezi că ar putea face ceva prostesc?
Sinucidere? Nu.
Dacă ar face-o, n-ar da vina pe BIC.
Nu asta mă îngrijorează.
Ar fi trebuit să-i iau şi arma de rezervă.
Sunt sigur că va fi bine.
Minelli m-a rugat să trec pe la tine.
De fapt, mi-a ordonat să trec pe la tine.
Putem vorbi?
Minelli?
E îngrijorat din cauza ta. Toţi suntem.
Fiindcă m-am înmuiat,
că am plecat din BIC, suspectă de crimă
sau din cauză că am omorât pe cineva?
L-ai ucis pe Mcteer?
De unde naiba să ştiu? Poate?
Teresa, vrei să laşi arma?
Ce ochi buni ai, doctore.
Pistolul Glock de 9 milimetri.
Siguranţa e inclusă în trăgaci. Cât de tâmpită e chestia?
Adică, parcă n-ai avea siguranţă deloc.
Ce zici să mi-o dai mie?
Nu te uita la mine aşa.
Nu te uita la mine aşa. E vina ta.
Stai, Teresa.
Ai deblocat prea multe lucruri în capul meu
şi acum nu-mi pot aminti.
Mintea mi-e vraişte şi e vina ta.
Teresa... Pune-o jos.
Trebuie să te calmezi...
Şi să pui arma jos.
Să mă calmez?
Aveai dreptate, doctore.
Era ceva ce voiam să-ţi spun.
Sunt calmă la exterior, dar în interior
sunt aşa de furioasă că uneori simt că explodez.
Toată mizeria şi durerea pe care o văd în fiecare zi
mă face să urlu, dar mă abţin.
Mă abţin fiindcă trebuie să fiu calmă şi raţională,
fiindcă e slujba mea, dar vreau să apăs pe trăgaci.
Vreau să ucid.
Eşti furioasă. Văd asta.
Cred că eu am făcut-o.
Cred că l-am ucis pe Mcteer.
Teresa.
Dacă tu ai făcut-o, e în regulă.
Era un om rău.
Nu mai ai motive să răneşti şi pe altcineva...
Sau pe tine.
Tot nu-mi pot aminti.
Poţi şi îţi vei aminti. Şi atunci, Teresa,
când ajungi la adevăr,
toate aceste poveri şi griji vor dispărea.
Bine.
Vreau să...
vizualizezi scena, pentru mine.
Retrăieşte acel moment.
Te-ai dus pe alee...
După acest om îngrozitor.
Poţi să-l vezi?
Nu.
Adică, da. Da, poate.
Da. Îl vezi.
Vezi tomberoanele şi gunoiul
şi cărămizile sfărâmicioase şi pe Mcteer.
Da.
Îl vezi pe acest... acest monstru
care a distrus atâtea vieţi.
E prea mult.
Vizualizează, Teresa.
Retrăieşte...
Mirosul, gunoiul,
pereţii murdari ai aleii,
acea cruce decolorată.
Dumnezeu ar putea avea milă de William Mcteer,
dar tu sigur n-ai avea.
Merita să moară.
Dar încă eşti o om bun, Teresa.
Poţi să treci peste asta.
Crucea?
Ce?
Crucea, Roy.
Cum ai ştiut de cruce?
Era pe interiorul uşii. Doar ucigaşul a văzut-o.
Păi, Teresa, mi-ai spus despre scena crimei.
Nu, nu ţi-am spus.
Minunată treabă.
Bună treabă, Lisbon.
Ce eşti tu...
Sigur că da... crucea.
N-ai putut rezista să nu exemplifici prin imagini, nu-i aşa, doctore?
- Un obicei catolic, poate? - Ce se întâmplă?
Predă-te, Dorothy. Te-am prins. Extraordinar, totuşi.
Ai făcut-o pe Lisbon să vină săptămânal
ca să poţi să-i iei amprentele de pe cana ei de cafea
şi s-o droghezi cu lorazepam?
Doză dublă marţea ca să-i provoci pierderea memoriei...
Pierdere pe care ştiai că Lisbon o va ascunde,
făcând-o să pice testul poligraf.
Te pricepi la studierea naturii umane, nu-i aşa, doctore?
Bună treabă, serios.
Criza ta de nervi din BIC... a fost o farsă?
Şi ce bună a fost? Ce zici de asta?
După aceea, tot ce trebuia să fac era să-l prind pe Minelli
ca să te fac să vii aici.
- Te-am aşteptat toată noaptea. - Exista totuşi o chestie minoră...
Eu... doar... Doar o chestie minoră.
Lorazepam-ul? Poate ai mers prea departe.
Când... când Lisbon nu şi-a putut aminti noaptea crimei
chiar şi sub hipnoză, am ştiut că a fost drogată.
Restul? Fără pată.
Foarte impresionant.
Mulţumesc.
Nu face nimic.
Eşti arestat. Ai dreptul să taci.
Tot ce spui sau faci
poate şi va fi folosit împotriva ta în tribunal.
Ai dreptul la un avocat.
Deci, tipul care ţi-a dat un milion de dolari...
- L-ai întâlnit faţă în faţă? - Îl vrei?
Vreau un târg... unul bun. Ce ştiu eu, merită.
De la doi la cinci ani, închisoare cu securitate minimă.
Nu va fi niciun târg. Ştim cine e.
Sunt doar curios dacă tu ştiai.
Ne-a luat ceva timp,
dar am urmărit firma fantomă până la tine, Howard.
I-ai plătit pe dr. Carmen şi pe David Charles
ca să îi însceneze lui Lisbon crima Mcteer.
Aceste tranzacţii bancare sunt dovada.
Ideea discreditării unui poliţist e mult mai isteaţă decât uciderea lui.
Ne-am fi dat seama imediat de tot.
Dar aşa, mărturia ei dispare odată cu cariera ei.
Ce zici să ne dai o declaraţie?
Poate te ajuţi?
Ce zici să mă săruţi?
Eşti drăguţă.
Şi tu, în comparaţie cu majoritatea celor din închisoare.
Am auzit că Minelli te pune să plăteşti geamul.
E corect aşa.
Ştii, pentru o poliţistă, ai fost o nebună foarte convingătoare.
Jane cred că e mândru.
Poate că nu e o anchetă bună
dar trebuie să-ţi spun că mi-a plăcut.
Să te relaxezi măcar o dată?
Uite, mă bucur că ai scăpat.
Îmi pare rău că nu ţi-am spus planul.
Ai fi putut, dar n-ai făcut-o.
Ar trebui să ştii că dacă se dovedea că tu erai...
- Ştiu. - Doar ca să ştii.
Destul cu vorba.
Nu deranjez cu nimic, nu-i aşa?
Nu. Noapte bună, Lisbon.
Noapte bună, Sam.
Gogoşi de la Marie's.
Nu mi-am dat seama. Sigur.
Ce?
- E îndrăgostit de tine. - Nu fi prostuţ.
Ştiu, greu de înţeles, dar
nu se discută gusturile, nu-i aşa?
Gura!
Traducerea şi adaptarea: dflo Corectura: Felixuca
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team